Pro verzi Re-cycle.2006.DVDRip.XviD-MESS.avi
Přeložil MRAZÍK
Pomozte prosím odnést ty knihy.
Co se děje?
Zničil jsi mě!
Co jsem ti udělal?
Všechno je tvá chyba.
Neměl jsi tak brzy ohlašovat mou novou knihu Recyklace.
Mohl jsi počkat, dokud ji nedokončím.
Nyní, i když vytvářím ženskou postavu, jsem nervózní.
Hlavní mužskou postavu, Guo Rong, z mého předešlého románu.
Mohu vybrat jen tu ze čtvrtého konceptu.
No tak, buď klidná...
Nemusíš to dokončit ve spěchu.
Klidně pokračuj podle sebe.
Předčasné ohlášení je jen reklamní strategie.
Čím déle kniha vyjde,
tím více na ní budou lidé natěšení.
Až nastane správný čas,
Recyklace vyjde.
Garantuji ti, že z toho bude trhák.
(Když nás láska zavede na scestí a není cesty dopředu)
(Podle románu Chu Xun)
(Má láska)
Jménem naší společnosti a slečny Chu Xun
bych rád poděkoval našim přátelům z médií
za to, že přišli na tuto konferenci.
Je to poprvé
co jsme vytvořili film podle románu slečny Chus.
Mohu se zeptat?
Ze všech dílů Má láska...
Proč jste si vybrali zrovna tento díl k filmové adaptaci?
Po přečtení třech dílů Má láska,
jsem byl nadšen, že slečna Chu dokončila
tři perfektní milostné romány během tří let.
Její neuvěřitelná představivost a kreativita
jsou opravdu obdivuhodné.
Kromě toho, ukončení třetího dílu
je nejlepší částí o vyznání vyjádření věrnosti v lásce.
Slečno Chu Xun,
milostný příběh mezi Guo Rongem a Yong Lin
ve vaší knize Má láska, byl velmi detailní.
Je podle vaší vlastní zkušenosti?
Je to pravda?
No, musím přiznat, že něco z toho bylo z mé vlastní zkušenosti.
Kdy píšu,
mohu bezděčně vložit něco ze sebe
do postavy Yong Lins.
Takže, každá Yong Lin
je částí mého já.
V tom případě, pokud jste nerozlučně spjatá s Yong Lin
pak si myslím, že spousta čtenářů by rádo věděla, kdo je Guo Rong.
Ten chlapec... už neexistuje.
Slečna Chu v podstatě začala psát svou novou knihu.
Můžete nám říci něco o své nové knize?
Je to kniha o nadpřirozenu.
Jak se jmenuje?
Ta kniha se jmenuje Recyklace.
Recyklace.
Viděla jste ve skutečnosti ducha?
Ne, neviděla,
ale slyšela jsem o podivných věcech.
O jakých podivných věcech?
To zjistíte, až si přečtete Recyklaci.
Bojíte se duchů?
Jistě! Myslím, že spousta lidí se bojí.
Dokonce i když se bojím,
i tak bych ráda nějakého viděla.
Proč?
Cítím hrůzu, jak se dere
z hlouby mého srdce.
Víte, vcítění se, je pro spisovatele velmi rozhodující.
Máte povolení ke vstupu?
Ne... nemám.
Tak je mi líto, nemůžete dovnitř.
Ale já ji znám.
Bez povolení nemůžete dovnitř. Taková jsou pravidla.
Prokažte mi prosím laskavost.
Mám něco důležitého. Bez odkladu.
Dámy a pánové, nyní je čas,
aby získali čtenáři podpis od slečny Chu Xun
a tím naše tisková konference končí.
Omlouvám se za obtěžování.
Ting-yin.
Gratuluji!
Díky.
Kdy jsi se vrátil?
Minulou noc.
Máš čas? Mohu s tebou mluvit?
Ting-yin...
Tady jsi.
Ahoj!
Musíme se vrátit. Začíná autogramiáda.
Nemám ti, co říci.
Dnes mám moc práce...promluvíme si později.
Jdeme.
Kdy se vrátil?
Říkal, že včera.
Tak kdy bude to pokračování románu Má láska?
No tak. Jdeme.
(Ženská hlavní postava se jmenuje) (Fang Yu-ling.)
(Ona má velmi... velmi dlouhé vlasy.)
(Je velice vysoká, takže) (vypadá dost zvláštně.)
(Má silnou touhu pro přežití.)
(Jednoho dne, Yu-ling zůstala doma sama.)
(Představitel se jmenuje) ( Fung Sin-mei.)
(Ona je dobrodružná dáma)
Halo...
Halo, Chu, tady je Sandy.
Ano, co je?
Máš zítra čas?
No možná ano. Co se zítra stane?
Nic. Jen jsem chtěla s tebou mluvit.
Můj brácha se vrátil do Hong Kongu.
V tom případě, nemám čas.
No tak, poobědváme spolu jen my, bereš?
Neviděly jsme se už strašně dlouho.
Okay, pokud o něm nebudeš mluvit.
Kde se sejdeme?
Můžeme se sejít ve dvě před Sogo?
Okay, uvidíme se zítra.
Okay. Uvidíme se zítra.
Halo...
Hao Ran je zpátky, věděla jsi to?
Několikrát jsem tě žádala! Řekla jsem ti, ať o něm nemluvíš...
On a Xu Fen jsou rozvedení.
Nedáš mu druhou šanci?
Jakou šanci? Chtěl, abys mi to řekla?
Omlouvám se,
byla jsem poslední dobou tak vystresovaná z mého psaní
a nebyla jsem v dobré náladě.
Opravdu o něm nechci mluvit.
Vlastně bych se měla omluvit já tobě.
Můj bratr mě požádal, abych to udělala, co jsem mohla dělat?
Ptal se mě na tebe, když jsem přišla domů.
Opravdu tě chce vidět.
Kdy se rozvedl?
Před třemi měsíci.
Vidíš! Říkala jsem, že se dřív, nebo později rozvedou.
A tak jsem mu řekla, ať tě vyhledá.
Vyslechni ho prosím, vím, že to takto nechceš.
No a co tvá nová kniha?
Kdy vyjde?
Právě začínám psát.
Ale nevím proč... nějak mi to nejde.
Tvoje inspirace se dostaví.
Možná.
V těchto dnech, jsem doma viděla něco podivného.
Lidé říkají, že psaní té knihy přináší podivné věci.
Minulou noc jsem cítila...
že je ještě někdo v mém domě.
Další osoba?
Našla jsem pár pramínků vlasů
mnohem delších, než jsou moje, v kuchyňském dřezu.
Myslím, že přílišné psaní tě dělá přemrštěně citlivou.
Ale...
Viděla jsem postavu.
Nepleteš se?
Prosím, nedívej se tak, je to opravdu děsivé!
Opravdu? Mnoho lidí mi řeklo to samé.
Halo...
(Sin-mei našel prameny dlouhých vlasů...)
(Plavaly ve vodě, za) (sprchovým závěsem.)
(Bez odezvy)
(Pouze chrčivý zvuk přicházel) (z druhého konce sluchátka)
(Ženská postava se jmenuje) (Fang Yu-ling.)
(Ona má velmi dlouhé vlasy.) (Je velmi vysoká...)
(Jedné noci, měla Fang tři) (následující telefony domů)
(podivný zvuk vycházel ze sluchátka)
Jsi...jsi v pořádku?
Proč se tak díváš?
Jsem v pořádku...co tady děláš?
Co je? Proč jsi sem přišel?
Snažil jsem se ti dovolat, ale linka byla obsazená,
tak jsem přišel osobně.
Určitě jsi v pořádku?
Jsem v pohodě.
Co chceš, že jsi přišel?
Chtěl jsem tě vidět.
o něčem bych si s tebou potřeboval promluvit...
Mohu jít dál?
Ne, nemůžeš!
Tak...věnuješ mi trošku času a zajdeme na oběd?
Vypadáš vyděšeně.
Opravdu?
Je to kvůli tomu, že moc píšeš? Pokud ano, měla bys více odpočívat.
Ne.
Rozvedl jsem se.
Vím, řekla mi to Sandy.
Tak, Ting-yin...
Myslím, že můžeme...
Neříkej mi, co už nechceš.
Nicméně, ať chceš cokoliv, měl jsi to udělat před 8 lety.
Nebylo třeba čekat do teď.
Ano, máš pravdu.
Ale před 8 lety jsem opravdu myslel, že se pokusím...
Pokračuj.
Před osmi lety, když jsem šel říci Xu Fen, že se chci rozvést
mi náhle řekla, že
je těhotná.
Takže jsem...
Nechtěl jsi jí ublížit,
proto jsi jí to neřekl, je to tak?
Ano, to byl ten důvod.
Tak proč jsi řekl, že odjíždíš jen na malý výlet za svým tchánem
a nakonec jsi byl pryč tak dlouho?
Protože můj tchán zemřel při nehodě.
Musel jsem se postarat o jeho obchod.
Psal jsem ti, že tě žádám, ať na mě počkáš.
Dostala jsem spoustu tvých dopisů,
ale ve všech se psalo, ať počkám na tohle a na tamto.
Ty, co jsem dostala v posledních dnech... nikdy jsem je nečetla.
Skončeme to, nechci o tom už mluvit.
Kdybych čekala
trvalo by to celých osm let.
(Ting-yin...)
(Síla, která ji táhla se zvyšovala)
(Na konci chodby se objevil) (paprsek světla, rudnul a zesílil.)
(Okamžitě pojď domů.)
(Stiskla první patro)
(ale výtah zastavuje v sedmém) (a dveře se otevírají.)
(Chodba.)
Babi, je tu výtah!
My se ještě nevracíme zpátky.
Musíme jet ještě dál dolů.
Proč jsi tady?
Pojď a sedni si.
Strýčku, můžeš mi říci...
Co je to za místo?
Pořádně přemýšlej.
Víš, jak jsi se sem dostala?
Když jsem se dostala na ulici,
všechno bylo jiné...
Ve výtahu jsem viděla babičku a vnuka.
Pak...pak...
Já... já nevím.
To je místo, kde bys neměla být.
Ale proč jsi tady?
Myslíš, že jsem stejný?
Vzpomínáš si, co jsi udělala?
Všechny ty divné věci se začaly dít, po napsání Recyklace.
Proto to všechno?
To místo jsi vytvořila ty.
Nepatří jen tobě, ale i ostatním.
Na tomto místě...
Jsou všichni tvůrci.
Můžeš mi to více vysvětlit? Nechápu to.
Tohle je místo pro opuštěné.
Vytvořené věci, které byly opuštěné.
Se opět objevují tady.
Ve stejný čas, mohou neočekávaně zmizet.
Všechno je to jen určitý cyklus, obnovení.
Všichni jsme tady...
jen proto, že jsme skupinkou opuštěných.
Myslím, že už musíš jít.
Co se děje?
Teď přestaň mluvit.
A co ty, nepůjdeš dovnitř?
Nemohu vstoupit do každého prostoru.
Když vidíš, že se ty věci začínají rozpadat, musíš jít.
Jinak se rozplyneš společně s nimi.
Pamatuj, nemůžeš tu zůstat dlouho.
Pojď za mnou.
Řekneš mi, kdo jsi?
Nevím, kdo jsem.
Nemáme jména.
Můžeš mi říci, kde jsem?
Proč je to takové?
To je svět, který jste opustili a zapomněli.
Opustili?
To znamená, že cokoliv už nechceš, dostane se sem.
Dokonce i tvé myšlenky a věci, které nechceš udělat,
se stanou tady.
Duchovní svět, na který myslím ... opravdu existuje?
Podívej se za sebe! Vzpomínáš si?
Jsem si jistá, že jsi ve svém dětství zahodila spoustu hraček.
Všechny můžeš najít tady.
Teď víš, co doopravdy znamená, být opuštěný.
Nemůžeš tady zůstat.
Musíš se vrátit na své místo...
Takže, jak se odsud dostanu?
Můžeš mi ukázat cestu?
Znám místo, kterému se říká Tranzit.
Ale nevím, jak se tam dostat.
Dokonce i když se tam dostaneš, ještě to nic neznamená.
Proč?
Recyklace se rychle blíží. Musíme utíkat.
Proč? Co se pak stane?
Když nebudeme utíkat, rozložíme se.
Budeme v těžkých problémech!
Jdi!
Hej! Co se stalo?
Pokud se odsud včas nedostaneme, podlehneme zkáze.
Dovol mi ti něco vysvětlit.
Musíš vědět, kde je Tranzit.
Dědečku, proč jsi tady?
Vzpomeň si, co jsem ti říkal předtím, patřím sem.
Měla bys jí říci...
že se musí odsud hodně rychle dostat.
Je to tu nebezpečné.
Ráda bych... ale nevím, jak odsud.
Chtěla jsi nápady pro svou knihu.
Hledáš inspiraci
a dostala si se sama do téhle beznadějné situace.
Řekni nám, jak se dostaneme k Tranzitu.
Chcete jít k Tranzitu?
Dědečku, pomoz mi prosím.
Nevím, jestli se vám to podaří.
Dokonce i kdybych řekl, kde je,
sama ho nenajdeš.
Vezmu jí na to místo.
Pojďte za mnou...tudy.
Je to dlouhá cesta, odsud k Tranzitu.
Bohužel, není toho moc známo o jeho přesné pozici.
Je zde jen několik rad z knihy.
Jaké rady?
Divoké květiny, sbírej je.
Papírové peníze, jdi po nich.
Srpek měsíce, rudá země, blednoucí obloha a blednoucí země.
Vytrhaná tráva, je to blízko.
Až dorazíte k Tranzitu, je čas se rozdělit.
A pak, co pak?
Kniha je příliš stará. Více z ní vyčíst nelze.
Vezmi si papírové peníze.
Sestřičko, když přejdeš přes most, pamatuj si, zadrž dech.
Jinak budeme mít velké problémy.
Okay, pojď za mnou.
Sestřičko, jdi první.
Kam jdeme?
Ta studna je východ.
Utíkej! Najdu tě!
Holčičko!
Jsi tady?
Holčičko!
Nevšímej si toho, pojď sem!
Nedívej se! Honem.
Kudy?
Rovně. Honem!
Nikdo za námi nejde.
Ještě se bojíš?
Co je to za věci?
To jsou potracené děti.
Jak jsou žalostné.
Potracené děti?
Vyrůstají tady.
Když vyrostou, odejdou odsud.
Na další místo, kam patří.
Neopustíš mě prosím zase?
Cítím se tak podivně.
Říkala jsi, že opuštěné věci se objevují tady.
Ale proč vypadají tak strašně?
Jsi v pořádku?
Proč jsi tak bledá?
Čím je Tranzit blíže, tím silnější je síla světla. Já...
Já budu v pořádku. Musím odsud odejít.
Je tady tolik květin!
Květiny, srpek měsíce, rudé země, blednoucí obloha a blednoucí země, vytrhaná tráva...
Květiny, srpek měsíce...
Proč trháš ty květiny?
Ani pořádně nevím..
Dědeček říkal, že je máme sbírat, takže jsou určitě užitečné.
Nevím, proč...
Cítím, že jsem tě někde viděla.
Jak jsi mě mohla předtím vidět?
Proč...proč mi nedáš jméno?
Dobrý nápad, koneckonců, neznám tvé jméno.
Co třeba ...
Ting-yu ... Co ty na to?
Ting-yu? Dobře! To zní nádherně!
Ting-yu, Ting-yu...
Jmenuji se Ting-yin, to je fajn.
Kdo jsou?
To jsou ti, kteří byli zakopáni pod náhrobními kameny.
Ale nikdo si na ně nepamatuje.
Nikdo?
Dlouhý čas nebyli uctívaní.
Takže se objevují tady.
Blokují nám cestu.
Jak skrze ně projdeme?
Neboj se, prostě pojď za mnou.
Co je?
Říkala jsi, že nebyli dlouhý čas uctíváni,
je to tak?
To je pravda.
Ting-yu, máš nějaké další květiny?
Ne!
Co můžeme dělat? Jdeme!
Vezmi sebou papírové peníze, budou se hodit.
Kolik pater musíme ještě projít, než dorazíme k Tranzitu?
Proč máš tak chladné ruce?
Jsem v pohodě, myslím, že už jsme u Transitu.
Můžeš opustit toto místo se mnou?
Ne, kdybych šla do tvého světa, stala bych se toulajícím se duchem.
To by pro mě bylo moc špatné.
Tak co mám dělat?
Nemohu tě opustit.
Neboj se, patřím sem.
Divoké květiny, seber je.
Papírové peníze na cestě, jdi po nich.
Srpek měsíce, rudá země,
blednoucí obloha a blednoucí země, vytrhaná tráva, je to blízko...
Až dorazíš k Tranzitu, je čas se rozdělit.
Ting-yu...
Co se děje?
Tranzit...
Tak jsem tady.
Raději si pospěš.
Jsi v pořádku?
Dostala jsi nás sem.
Vytvořila jsi nás a pak vyhodila.
Musím zařídit, že tu zůstaneš navěky, nikdy tohle místo neopustíš,
po celý svůj život!
Ting-yu, řekni mi, co mám udělat?
Ting-yu.
Ukončení příběhu, který napsala, je už tady.
Je už tady? Napsala to?
O čem to mluvíš?
Kdo jsi?
Mami!
Jak jsi mi to řekla?
Kdybych se opravdu rozhodla na tebe čekat,
čekala bych na tebe osm let, nebo ne?
Ting-yin.
Před osmi lety...
jsem taky měla dítě!
Tvé vysvětlení, raději jsem ho neměla slyšet.
Neboj se...
Měla jsem potrat.
Víš, jak je bolestivé, udělat takové rozhodnutí?
Prosím...
nedívej se už na mě...
Když jsem sem poprvé přišla, byla jsem na tebe velice naštvaná,
ptala jsem se dědečka, proč mě máma nechce.
Dědeček říkal, že každý má své problémy, o kterých neřekne ostatním.
Zpočátku jsi mě nechtěla opustit,
viď mami?
Vzpomínáš na místo, kde žijí potracené děti?
Taky jsem tam vyrůstala.
Je to tak strašné.
Takže víš, jak jsem byla vyděšená,
viď?
Ting-yu, to nebylo tak, že by tě máma nechtěla.
Máma jen...
Je mi to tak líto!
Máma jen...
Dědo!
Konečně jsi mě poznala, viď?
Chtěla, abys přišla sem a mohla se tě zeptat, proč.
Proč nejdeš s mámou?
Pojď se mnou.
Mám s tebou zůstat?
Vlastně jsi mohla žít se mnou.
Ale ty jsi to vzdala.
Ty jsi to byla, kdo to vzdal.
Ting-yu!
Ting-yu...
Ting-yu, musíš si zapamatovat své vlastní jméno!
Slyšíš mě?
(Připomene Tin-yu, aby nezapomněla své jméno.)
(Postupně mizí v bílém světle.)
Abby, napíši další verzi.
Příběh byl změněn.
První koncept, příběh spisovatelky,
je příliš podobný mému životnímu příběhu, takže jsem ho vyhodila.
Teď je to příběh o reinkarnaci v Číně.
Pošlu ti to e-mailem. Okay, zatím!
Když píši, mohu bezděčně
vložit něco ze sebe do postavy.
Nepatří jen tobě,
ale taky ostatním.
Přeložil MRAZÍK